השדה הריק פתוח לחלוטין. מולו, ממש מעבר לכביש תל אביב־באר שבע, ניצבים הבתים של מושב תימורים - שורה פסטורלית של גגות אדומים, רק 380 מטר מכאן. 620 מטר בכיוון ההפוך עומדים ראשוני הבתים של קריית מלאכי. כאן באמצע, בלב ריכוזי האוכלוסייה האלה, חברת IPM מתכננת להקים תחנת כוח לייצור חשמל מונעת בגז.
התחנה הזאת היא נושא המאבק שקיבל בשנה האחרונה תפנית מעניינת מאוד, כש־IPM עברה ידיים: שיכון ובינוי של שרי אריסון, שהיתה בעלת השליטה בחברה, החליטה שהמאבק הציבורי מול התנגדויות התושבים במקום הפך את IPM לגיבנת על תדמיתה של שיכון ובינוי, והחליטה להיפטר ממנה. הרוכשים החדשים, מסביר ראש מועצת באר טוביה דרור שור, מציבים אתגר קשה בפני התושבים. "שיכון ובינוי גילו סוג של רגישות ציבורית, ושיתפו אותנו בכל צעד ותכנון שעשו. הגוף האחר כנראה פחות רגיש לביקורת ציבורית ופחות משתף. יש לנו פחות הד תקשורתי־ציבורי להישען עליו".
"הגוף האחר" הזה הוא חברת טריפל M, שבראשה שילוש מרשים: משה טרי, לשעבר יו"ר רשות ניירות ערך וכיום מועמד שר האוצר לתפקיד יו"ר רשות המסים; מוטי פרידמן, יו"ר חברת החשמל לשעבר; והמיליארדר אברהם נניקשווילי, שותפו של ג'קי בן זקן במנופים פיננסים הבורסאית המחזיקה ברישיון הקידוח מד אשדוד. בעיני התושבים זו חלוקה ברורה: טרי נהנה מקש
"בעת חשש לעלטה במשק, מאפשר מתקן האגירה השאובה אספקת חשמל למשק בתוך 70 שניות! לעומת כחצי שעה להפעלת טורבינת גז ובין 1-3 שעות לתחנות במחזור משולב (להלן- מחז''מ) ובכך היא מונעת מיידית הפסקות חשמל במשק. קצב העלייה של האגירה השאובה 5 מגוואט בשניה! לעומת 7 מגוואט ב 60- שניות בלבד בטורבינת גז ו 3.3 מגוואט ב 60- שניות במחז"ם.
כלומר, כתוצאה מזמני התגובה הקצרים של אגירה שאובה, נוצר חסכון משמעותי בדלקים במערכת כתוצאה מהעדר צורך להפעיל יחידות יצור בזמן עליה וירידה של העומס באופן חד.
שימוש ביחידות מסוג אגירה שאובה מאזן בעיות חוסר יציבות במערכת בשל ריבוי יחידות שאינן
נשלטות והן עוזרות לתכנון המערכת לטווח ארוך."